Traducerea și adaptarea : BRiLi @ www.titrări.ro
Unde pleacă?
Mergi înainte.
Aproape ai ajuns.
Intră.
E cineva?
Michael?
Alo?
- Ticălosule! - Ce?
- M-ai speriat. - A fost o glumă.
- Mă rog. Eu plec. - Stai, nu...
Nu fi așa.
- Ar fi trebuit să fie romantic. - Asta nu e romantic.
Asta e înfricoșător. Îmi îngheață fundul.
Bine. Atunci...
Hai să uităm de asta.
Ce să uităm?
La mulți ani.
Nu e ziua mea.
E mai devreme. Nu am putut să mai aștept.
Sunt diamante adevărate, în cazul în care te întrebi.
E prea mult.
- Bine. Atunci le iau înapoi. - Nu!
Nu! Îmi place.
E atât de frumos. Mulțumesc.
Ce s-a întâmplat?
Auzi iar lucruri.
Nu, e doar o durere de cap.
Sunt bine.
- Vreau doar să ieșim de aici, bine? - Laurel!
Tată.
Treci în mașină.
Pa.
Pune-ți niște haine pe tine.
Ce cauți aici?
M-ai urmărit?
Ți-am spus să nu te apropii de el.
Eu și Michael ne căsătorim.
Asta nu o să se întâmple.
O să fac 18 ani săptămâna viitoare. Nu poți să ne oprești.
O să faci 18 ani.
De ce-l urăști așa de mult?
Nu are nici o legătură. Mă urăsc pe mine.
Aveam atâtea planuri pentru tine. Acum s-au dus toate.
- Tată, ce tot... - A fost numai vina mea.
Îmi pare rău pentru ce am făcut.
Ai băut? Tată...
- Nu știam ce altceva să fac. - Despre ce vorbești?
Tată, poți să încetinești?
Ai grijă la drum!
- Lasă-mă să cobor! - Întunericul vine după tine!
Lasă-mă să ies! Nu!
- Nu! - Termină!
Tată!
Nu te pot lăsa să faci 18 ani!
- Doamne, iartă-mă! - Tată, nu!
Oprește!
Tată, nu!
Tată.
Nu înțeleg.
Doamne, iartă-mă.
Nu puteam să te las să faci 18 ani.
Nu puteam să-i las să te ia.
911. Ce urgență aveți?
911. E cineva pe fir?
Alo?
Te-ai trezit devreme. Ai dormit bine?
Da.
Te simți bine?
- Uniforma îmi dă amețeli, dacă mă înțelegi. - Cred că pari drăguță în ea.
Nu-ți porți ochelarii.
Ești chiar și mai drăguță.
E o școală bună, Molly.
E una dintre cele mai bune din țară. Promite-mi că o să-i dai o șansă.
Un nou început, bine?
Pentru amândoi?
Bine. Distracție plăcută.
Da.
Ești o elevă excelentă, domnișoară Hartley.
Sunt sigură că Liceul Huntington
o să ți se pară la fel ca fostul liceu.
Tatăl tău a cerut o întâlnire cu psihologul școlii.
Dr. Emerson, camera 260, ora a șasea.
Intră.
Domnișoară White. Domnișoară White, ea e domnișoara Hartley.
Domnișoara White o să te conducă la ore.
"Blestemați fie aceia care vor alege împotriva sa
ceea ce pe bună dreptate se va întinde liber."
Cu mai mult sentiment, domnule Young.
"Blestemați fie aceia care"...
Domnule Draper, ea e Molly Hartley. E prima ei zi.
Vine din Boston, și a avut 4.0 la Liceul Filmore.
Bine ai venit, domnișoară Hartley din Boston.
- Mulțumesc. - Alte informații pe care ar trebui să le știm?
Hobby-uri? Alergii la mâncăruri, poate?
Glumesc. Ia un loc.
Suntem la mijlocul Paradisului Pierdut.
Putem împărți.
Geloaso.
Poftim?
- Domnișoarelor, am terminat? - Da, am terminat.
Putem continua?
- Domnule Young, citește. - "Peste tot e numai Iad. Înăuntrul meu e Iad."
Vrei o felie de pizza? Sau poate un sandwich?
Fac cinste.
Nu-ți face griji. Nu râd de tine.
Copiii râd de mine pentru că iau bursă,
de parcă ar fi asta treaba lor.
Și unii se simt jigniți pentru că am
o relație apropiată cu Iisus.
Pe mine nu mă deranjează.
Ești bine?
Molly?
Mă întorc imediat.
- Vrei să vin cu tine? - Nu.
Nu te poți ascunde aici toată ziua.
Crede-mă.
Am încercat.
Îmi pare rău. N-am vrut să te sperii.
Ești bine?
Eu sunt Joseph Young, de la ora de literatură.
- Da. Țin minte. - Da.
- De obicei mă pricep la asta. - La ce?
La flirtat, cred.
Nimeni nu are de suferit de obicei.
Sunt bine. Nu o să rămân cu sechele.
Bine.
Chiulești din prima zi, observ. Ești îndrăzneață.
- Nu am ora a șasea. - Toată lumea are ora a șasea.
Am înțeles. Ești misterioasă.
Ce faci acum? Vrei să mâncăm ceva?
Și fata de la oră?
- Cine, Suzie? - E iubita ta, nu?
Putem fi prieteni. Oricine are nevoie de prieteni, nu?
Sunt nouă. Nu am nevoie de astfel de probleme.
Bine.
Trebuie să plec acasă.
Așteaptă. Pot să te duc eu dacă vrei.
Nu, mulțumesc.
Ne vedem mâine la școală.
- Și? - Și?
Cum a fost prima zi la școală?
Cum a fost prima zi la lucru?
A fost încărcată. Multe întâlniri.
Cafeaua e proastă.
La fel și aici.
Ai fost la psihologul școlii?
Da. A fost de treabă.
La școală a fost în regulă. Totul e în regulă.
Speram ca lucrurile să fie mai mult decât în regulă.
Poate bine... Sau promițătoare.
Nu te mai preface că totul e bine.
Nu o să fie niciodată bine.
- Ce ai? - Nu am nimic.
Îmi dau toată silința să țin familia asta unită
și mă aștept ca tu să faci la fel.
Poate să iasă?
Poate să iasă de acolo?
E bolnavă. Dar e o șansă să se însănătoșească. Dacă se întâmplă asta...
Vreau să știu că nu o să plece de acolo. Vreau să știu că e închisă pentru totdeauna.
Nu o să te mai rănească, Molly. Îți promit.
Nimeni nu o să te mai rănească. Nu o să permit asta.
Bine?
Dacă te răzgândești, dacă vrei să o vezi,
nu m-ar deranja.
Nu.
Încă e mama ta.
Nu mi-e foame.
Vrei să-ți fac altceva?
Trebuie să-mi fac temele.
- Mamă? - Molly.
Scumpo, vino să te rogi cu mine.
Roagă-te, Molly!
Mă lepăd de el și îți încredințez viața Ție. Coboară Sfântul Duh asupra mea.
Roagă-te, Molly.
Iartă-mă. Am păcătuit?
Știi că te iubesc.
Îmi pare rău, dar acum știu ce ești.
E singura cale. Înțelegi, nu-i așa?
Nu.
Închide ochii, Molly. Pot să te salvez.
Molly, te-ai trezit?
Da!
Bună.
Luați loc.
După ce v-am citit în weekend lucrările despre Paradisul Pierdut,
am decis să schimb puțin planurile lecției.
Împarte-le în spate.
- Fi atent. - Biblia?
Nu trebuie citită într-un context religios.
Dar mi-am dat seama că mulți dintre voi nu aveți punctele de referință necesare
pentru a aprecia cu adevărat aceste texte ironice ale literaturii.
Da, o să citim cu toții puțin.
Părinții mei nu plătesc o grămadă de bani pe taxă ca eu să vin in tabăra pildelor.
Părinții tăi plătesc pentru o educație excelentă și chiar asta o să primești.
Mulțumesc, dar nu.
Da, Alexis?
- Am deja o Biblie. Nu-mi mai trebuie una. - Pentru a fi la același nivel
o să folosim toți aceeași ediție, ca și la textele precedente.
Nu-mi convine asta.
Poftim?
Nu mă simt bine să vorbesc despre Biblie ca despre un text oarecare.
Sunt cuvintele Domnului, nu o nuvelă din care ne dați un test la sfârșit.
- Fană a lui Iisus. - Ajunge.
E un sacrilegiu. E profan.
Alexis, îți apreciez credințele. Chiar o fac.
Trebuie să înveți să te descurci în lumea reală dacă vrei să reușești aici.
Pot să mă descurc în lumea reală fără să-mi pun la îndoială credințele.
Nu văd de ce trebuie să vorbim de asta de parcă e o opțiune. Așa e.
Molly, vrei să adaugi ceva?
Sângerezi.
Ține.
Te învoiesc.
Deschideți la Psalmi.
- Leah o să citească. - E suplimentar?
Molly?
Alo?
Molly?
- Molly? - Alo?
Molly?
- Cine-i acolo? - Molly?
Alo?
Molly? Molly, unde ești?
Molly?
Molly? Ești bine?
Ți-am adus o bluză curată.
- Molly, ce se întâmplă? - Nu pot...
Ajutor!
Te simți mai bine? Eram la o ședință.
Eu sunt doctor Emerson.
Cred că ai fost reținută să ajungi la întâlnirea noastră de ieri.
Înțeleg.
Îmi dau seama că trebuie să fie copleșitor în prima ta zi de cursuri,
dar tatăl tău a insistat.
- Își face prea multe griji. - Sper că nu te superi.
E încă sigilat.
Rămâne între noi, bine?
Nu trebuie să fiu aici.
Am auzit că ai avut un atac de panică azi. Vrei să vorbim despre asta?
Mi-a curs doar puțin sânge din nas.
Am fost speriată de atâta sânge, asta e tot.
Trebuie să fie greu să fii nouă la școală, chiar și în cele mai bune circumstanțe.
Și eu sunt nouă aici. E greu și pentru mine.
În general cum te simți?
Orice scrie acolo, nu sunt ca ea.
Nu sugerăm asta, Molly. Preocuparea noastră e pentru tine.
Ți-am spus, sunt bine.
Mama ta te-a înjunghiat în piept cu o foarfecă.
Nu a prezentat semne de boală mintală,
nu a fost nici o avertizare.
Nu-mi aduc aminte, bine?
Toată lumea mă întreabă ce s-a întâmplat și eu nu-mi amintesc nimic.
- E închisă și nu mai iasă. - Ești interesată să cunoști
care e diagnosticul ei?
"Posibilă tulburare psihică.
"Semne de schizofrenie paranoică
sau o tulburare schizo-afectivă urmată de o tulburare bipolară. "
Am înțeles. E nebună.
E în regulă să fii speriată, Molly.
Ce?
Sau să dezvolți aceleași simptome.
Boala are o componentă genetică.
O să te ținem sub observare.
N-o să permitem să pățești ceva.
Cărți?
Cauți prin cărți? Nu pentru asta există computerele?
Școli, trasee, găsești tot pe computer.
E procedura standard.
Cred că nu te-am catalogat drept genul paranoic.
Nu sunt așa.
Nu-mi place ca oamenii să țină evidența gândurilor mele.
"Manualul Diagnosticelor Medicale pentru Tulburări Psihice"?
Ce? N-ai nevoie de așa ceva.
Îți pun eu diagnosticul.
Da.
Nu e de bine.
Ai ebola.
- Bună decizie. - Da.
Sângerarea din nas a dat-o de gol.
Da.
- Păcat că ai numai șase ore de trăit. - Păcat.
Poate acum mă lași să te duc acasă
dacă tot nu mai avem mult timp.
Dacă e în stadiu terminal, cred că pot face o excepție.
Foarte bine. Să mergem.
Ești prietenă bună cu Alexis?
Nu. De ce?
Nu știu. Întrebam doar.
Se poartă frumos cu mine, atâta tot.
Frumos? Pot și eu să mă port frumos.
- Ce naiba s-a întâmplat? - Nimic.
Ți-a curs sânge din nas. Ai avut hiperventilații.
Ai avut un atac de panică. Asta e nimic?
Ne vedem mâine, Molly. E în regulă.
Molly, cum crezi că mă simt
știind că fiica mea e rănită și nici măcar nu mă sună?
Îmi pare rău. Am exagerat.
Îmi fac griji pentru tine.
Înainte nu-ți făceai griji.
Nu-mi dădeai atenție deloc.
Nu mai încerca să-mi controlezi viața.
Nu încerc să-ți controlez viața.
Ai fost să o vezi?
E soția mea.
Trebuie să-mi spui când nu te simți bine. Trebuie să știu așa ceva.
Ce? Trebuie să știi dacă sunt și eu nebună?
Scumpo, nu ești nebună.
Mă doare capul. Aud lucruri. Totul e încurcat.
A fost vina mea.
Mâine o să fac o programare la doctor, bine?
O să-ți faci un control. Știu că totul o să fie bine.
O să trecem peste asta. Bine?
Molly?
La naiba.
Molly?
Știu ce ești, Molly.
Tată!
Tată, ajută-mă! Dă-mi drumul!
Molly, ce se întâmplă?
Tată, dă-mi drumul!
Molly!
Tată!
Molly? Molly, știi unde te afli?
Molly, mă auzi?
Ușurel. Liniștește-te.
Ce se întâmplă?
Ești la spital. Totul e în regulă, scumpo.
- O să fii bine. - De cât timp îți curge sânge din nas?
De ceva vreme, dinainte ca mama...
Ai probleme cu vederea? Dureri de cap? Amețeli?
Vezi punctul ăsta mic? Cel mai probabil e o tumoare
în cavitatea sinusală.
Un hemangiom nazal. Un cheag de sânge
care se mărește și crează o anumită presiune pe creier.
Așa de explică epistaxisul, durerile de cap și problemele de vedere.
Și faptul că aud lucruri?
Poate provoca și asta?
Câteodată presiunea acumulată poate crea episoade de confuzie
sau halucinații auditive, dezorientare.
Credeam că înnebunesc.
Am depistat problema la timp, așa că nu ai de ce să-ți faci griji.
Chestiile astea sunt enervante, dar de obicei sunt benigne.
O să facem o procedură endoscopică
și o să te monitorizăm câteva zile.
Nu te superi dacă lipsești puțin de la școală, nu-i așa?
Bine. Programez operația pentru mâine dimineață.
Odihnește-te.
Ai văzut? Totul o să fie bine acum.
Totul o să fie bine.
Tata e aici?
Ai puțină apă?
Știu ce ești.
Ești în siguranță.
Ai ieșit din operație, scumpo. Totul a decurs normal.
Nu au fost complicații. Tumora e benignă.
A fost aici.
- Cine? - Mama.
Nu, suntem decât noi doi.
Am văzut-o. A încercat...
Nu, e de la anestezie.
Odihnește-te acum. Întinde-te pe spate.
Bănuiesc că nu vrei să primești un vizitator?
- Un vizitator? - Da, o prietenă de la școală a venit să te vadă.
Vrei să-i spun să se întoarcă când te simți mai bine?
Nu. E în regulă.
Bine. Intră.
O să-mi aranjez o masă copioasă. Voi fetelor vreți ceva?
O pizza sau cartofi prăjiți cu brânză?
Nu mulțumesc, domnule Hartley.
Bine. Mă întorc imediat.
- Tatăl tău pare de treabă. - Da.
Bunica mea lucrează într-un spital.
Spune că florile fac toată diferența.
De unde ai știut că sunt aici?
Toată lumea la Huntington știe. Nu sunt secrete.
- Toți vorbesc despre tine. Dar nu-ți face griji. - Ce vrei să spui?
Ți-am adus câteva teme.
M-am gândit că poate te ajut să recuperezi.
De ce te porți așa frumos cu mine?
Molly, pot să te întreb ceva?
Bineînțeles.
Ai fost salvată?
Doctorul a spus că tumora era la început. O să fiu bine.
Nu la asta m-am referit.
Da.
Ai fost creștinată?
- Părinții mei nu cred în așa ceva. - Dar tu?
Asta e viața ta, drumul tău.
Tu ce crezi?
Îmi fac doar griji pentru tine, asta e tot.
Mă simt puțin obosită.
Ți-am adus asta.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Mă rog pentru tine în fiecare seară.
Cum te simți?
- Bine. - Se apropie ziua ta. Ce spui de o petrecere?
O petrecere?
Tort, cadouri, un clown.
Fără clown.
Nici nu-ți vine să crezi ce trece timpul, Molly.
Parcă ieri erai o fetiță mică cu codițe.
Și brusc ai 18 ani. Te-ai făcut mare.
Nu o să mai ai nevoie de mine.
Nu-ți face probleme. O să mai am.
# Sângele lui Iisus #
# Se spală #
Alexis, gata cu interludiul muzical. Te rog.
- Îmi pare rău. - Mulțumesc.
Mă bucur că te-ai întors. Avem un test din calcule mâine.
Bunica mi-a spus că pot să trec deseară să te ajut să înveți.
Bine.
- Ne vedem în câteva minute. - Bine.
Bună.
- Bine ai venit înapoi. - Mulțumesc. Frumoasă prindere.
Nu mă gândeam că te întorci așa repede.
Eu aș fi tras de operația aia pe creier aproximativ o lună, sau chiar două.
Nu a fost chiar o operație pe creier.
- Ești mai bine acum, nu-i așa? - Sunt bine.
Grozav. Atunci poți să vii deseară la petrecerea mea.
Deseară? E marți.
Exact. E marți, iar părinții mei nu sunt în oraș.
Nu știu. Poate o să vin.
O să ai nevoie de codul secret.
Un cod secret?
E pentru poartă.
Nu poți fi destul de atent.
Și poți să mai aduci pe cineva, dar să nu fie un băiat.
Să mergem!
Stai! Unde locuiești?
Molly. Te simți mai bine?
Da. Mulțumesc.
Sper că nu a fost grav.
Nu.
Despre ce vorbeai cu Joseph?
- Despre nimic. Suntem doar amici. - Desigur.
Trebuie să fie greu să fii în locul tău.
Ce vrei să spui?
Nu vrea să vii.
Dumnezeule, îmi pare rău. Nu te-am văzut.
Ești o târfă.
Știu.
Doamne cât o urăsc.
Vrei să mâncăm?
Ai de gând să te duci?
- La petrecere? - Da, la petrecere.
Nu știu dacă vreau să merg.
Ba da, vrei să mergi și vrei să mă iei cu tine.
Vrei să mergem la petrecere?
Te rog. Știi că nu-mi pasă.
Dar ar fi ceva frumos.
Haide, nu-mi spune că tu nu te plictisești de moarte aici.
Știi să numeri, da?
- Care-i asediul tău astă-seară? - Asediu?
Molly!
- Aici. - Nu...
Nu prea merg în sala de mese. Sună-mă mai târziu.
Scapă de fata cu Biblia.
Molly?
Bună?
Unde ai spus că pleci?
La un studiu în grup.
Ar putea să dureze până târziu.
Avem un test mâine. Calcule.
Sigur ești pregătită pentru asta?
Tu ai spus că n-am nimic, mai ții minte?
Și în plus, trebuie să recuperez.
- Să nu stai mult. - Să nu stau mult. Am înțeles.
Să mergem.
Stai.
Nu ai uitat nimic?
Tată, ea e Leah. El e tatăl meu.
- Bună, tata. - Mă bucur să te cunosc, Leah.
- Ai grijă să nu învețe prea mult. - Da, nu o să fie o problemă.
Bine. Să ții telefonul pornit.
Frumoasă ținută.
E mai bine așa.
Știi unde stă?
Haide. Toată lumea știe unde stă Joseph Young.
Tată lui deține jumătate din oraș. Nu știai asta?
Nu.
Suzie nu o să ți-l cedeze fără luptă.
Cine a spus că-l vreau?
Da, bine. Foarte convingător. Bravo.
Te-am văzut în biroul lui Emerson ziua trecută.
Serios?
Ce înseamnă asta, ne destăinuim acum?
Trebuie să ne citim jurnalele și să promitem că o să fim cele mai bune prietene pe vecie?
Am probleme nervoase.
Tata a murit de cancer la gât anul trecut.
După ce a murit am aflat că nici măcar nu era tatăl meu adevărat.
Se pare că am fost adoptată.
Părinții mei adevărați au renunțat la mine.
Nu au vrut să mă mai păstreze.
Și tu? Ai un respect de sine scăzut?
Sau o ușoară depresie?
Sau poate o tulburare psihosexuală ciudată?
Mama a încercat să mă omoare.
M-a înjunghiat în baie într-o zi după școală.
Cum să nu.
Îți bați joc de mine.
E închisă la centrul psihiatric din afara orașului.
Clayton.
Tata a vrut să ne mutăm aici ca să o luăm de la început.
Și iată-ne.
Ai câștigat.
- Stai. Care e? - 6-5-2-2.
Dumnezeule. E minunat.
Chiar ai probleme nervoase.
Bună!
Nu eram sigur că vii.
- Leah m-a convins. - Cu plăcere.
Chiar îi cunoști pe toți oamenii ăștia?
- Nu. Ar trebui? - Probabil.
- Vrei ceva de băut? - Da.
Bine, înțeleg aluzia. Ne vedem mai târziu.
- Stai! - Hai cu mine.
Ce vrei să bei?
Nu știu.
O să-ți fac o surpriză.
Ești bogat. Foarte bogat.
Sper să nu-mi porți pică.
Unde e Suzie?
Nu știu. De ce?
Întrebam doar.
- Știi că ne-am despărțit, nu? - Nu știam.
Da. Lucrurile se mai și schimbă.
Oamenii se schimbă.
Pari diferită fără uniformă.
E un compliment, nu?
Bineînțeles. Încearcă asta.
Pentru lucrurile care se schimbă.
Vrei să dansăm?
Petrecerea asta e nebună.
În sensul bun.
E destul de bine, nu?
Părinții tăi nu se supără?
Hai să nu vorbim de părinții mei.
- Mă bucur că ai hotărât să vii. - Și eu.
- Prietene! - Ce?
Tipul ăla păros din Lincoln tocmai a băgat un pachet de sandwichuri înghețate în toaletă.
- Ce? - Ai un desfundător?
Da, am.
Stai așa. Mă aștepți aici până rezolv asta, te rog?
Îmi pare rău. Mă întorc imediat. Promit. Bine?
Ce naiba cauți aici?
Fostul tău prieten m-a invitat.
Fostul meu prieten?
Ar trebui să fiu șocată? Ar trebui să fug plângând?
Ar trebui să mă sperii?
Toată lumea știe că ești nebună, Molly.
La fel ca mama ta.
Ripostează, fată!
Du-te dracului.
Stai departe de prietenul meu!
Nu-mi place să fiu amenințată!
Târfă!
Lasă-mă în pace!
Te-a făcut praf!
Nu se poate.
E trimis trei săptămâni și începe să plângă...
- Vreau să plec acasă. - Ce?
Vreau să plec acasă.
Bine. Eu nu sunt încă gata de plecare.
Dacă nu eram eu, nici măcar nu erai aici. Eu te-am luat cu mine.
Îmi pare rău. Cred că sunt prea băută ca să te duc acasă.
Întreabă-l pe noul tău prieten.
Molly! Așteaptă.
N-am vrut să spun asta.
La naiba!
- Bună. - Tată?
Unde naiba ești? Am încercat să te sun. Trebuia să ții telefonul deschis.
Îmi pare rău. Trebuie să vii după mine.
- Nu sunt sigură... - Molly?
Tată?
Mai ești?
Molly!
Molly?
Sunt la un telefon public. Numărul 145, strada Fairpoint.
Chiar peste drum de un restaurant.
Ești bine?
Da, sunt bine.
Bine. Du-te în restaurant și așteaptă-mă acolo.
Plec chiar acum. M-ai auzit?
Bine.
Știu ce ești și nu te pot lăsa să fii cuprinsă de întuneric! Înțelegi asta?
Molly!
Lasă-mă să te salvez!
Mamă?
Unde ești?
- Unde e? - Ești teafără?
Unde e?
Molly.
- A fost aici. - Nu.
Ba da.
- Știu ce am văzut! - Scumpo, am sunat la Clayton. E în camera ei.
A stat în camera ei toată noaptea.
Sunt speriată.
Nu fi. Sunt chiar aici.
Nu e destul.
Totul o să fie bine.
Suzie.
Îmi pare rău.
Știu ce ești.
Ce?
Ce sunt?
Molly, ești bine?
Mi-am făcut griji pentru tine. Ți-am lăsat mesaje. De ce nu m-ai sunat înapoi?
Nu știu.
Ce s-a întâmplat la petrecere?
N-am vrut să-i fac rău.
Molly, nu-mi pasă ce a pățit Suzie. Îmi pasă ce ai pățit tu.
Nu știu ce s-a întâmplat!
Poți să-mi spui. Vorbește cu mine.
Te rog.
Lasă-mă în pace.
- Toată lumea ar trebui să mă lase în pace. - Molly!
Parcă a fost real.
Dar înțelegi că nu a fost.
Ce se întâmplă cu mine?
Frica e un sentiment profund, Molly. Se joacă cu mintea ta.
Te face să vezi și să auzi lucruri care de fapt nu sunt adevărate.
Nu se întâmplă nimic cu tine. Ești perfect normală.
Nu e nimic normal la mine!
- De ce a încercat să mă omoare? - Mama ta e foarte bolnavă.
Nu judecă cum trebuie. Înțelegi asta?
O să trecem prin asta împreună.
Bine.
Ține. Vreau să iei asta.
Vreau să suni la numărul acesta de câte ori simți nevoia să vorbim.
Sunt aici pentru tine.
Bine.
Molly.
Îmi pare rău, bine?
Trebuia să te duc acasă seara trecută.
Nu contează.
Mâine e ziua ta.
Hai să facem ceva împreună.
Molly!
Bună.
Trebuie să ajung acasă. Îmi pare rău.
Știu despre petrecere.
Știu ce s-a întâmplat. Suzie Woods mi-a spus totul.
Nu contează.
Nu sunt supărată că m-ai lăsat baltă. Serios.
Ar trebui să intri.
Nu pot.
Prin orice ai trece, pot să te ajut.
Dacă te simți rătăcită, dacă ți-e teamă, te putem ajuta.
Dacă-l accepți pe Iisus în sufletul tău, o să fii binecuvântată cu iertarea eternă,
cu protecție spirituală și har.
Nu asta vrei?
Ești o persoană bună, Molly. Lasă-mă să te ajut.
Bună, ați sunat la numărul lui Robert Hartley.
Momentan nu sunt disponibil, dar dacă vreți să lăsați un mesaj,
o să vă sun cât pot de repede.
Sunt acasă. Mi-ai spus să te sun când ajung, așa că am făcut-o.
Încuietoare proastă.
Pleacă de lângă mine!
Molly, asistenta mi-a dat drumul.
Mi-a dat drumul pentru că mă crede.
Ce vrei de la mine?
Să te salvez. Asta e tot ce vreau.
Nu ai idee ce ești pe cale să devii.
Nu simți, Molly?
Răul e pretutindeni.
Întunericul vine după tine, scumpo. Se apropie.
Ce se întâmplă cu mine?
Ne pare rău. Am făcut o greșeală teribilă.
Ce?
Nu trebuia să trăiești. Am fost atât de slabi. Atât de egoiști.
Ai murit în noaptea în care te-ai născut
în baia unui restaurant.
Te-ai născut prematur. Nu am mai ajuns la spital. Era prea mult sânge.
Mai pierdusem sarcini până atunci, dar nu mai puteam să pierd încă una.
Dar femeia aia a apărut de nicăieri.
Nu știu de unde a venit, dar stătea acolo
și ne-a oferit o înțelegere.
A promis că o să te facă bine.
Scumpo, știau că ești specială. De asta a venit după tine.
Ne-a promis 18 ani împreună.
Iar apoi le aparțineai lor.
- Nu te cred. - Mai sunt și alții ca tine.
- Tata ar fi spus ceva! - Nu, refuză să creadă adevărul!
A luat alegerea, dar nu înțelege! Dar eu știu ce am făcut!
Știu că asta s-a mai întâmplat.
- Ești nebună! - Nu sunt nebună!
- Ba da! - Dacă nu te opresc acum, o să faci lucruri teribile.
Vreau să îndrept lucrurile până nu e prea târziu, până nu faci 18 ani.
Nu înțelegi ce se întâmplă cu tine? Nu simți?
Ești luată din această lume.
Tot ce vei face va fi în slujba lor!
- Viața nu îți va mai aparține! - Taci!
- Nu înțelegi? Te pot salva! - Nu!
Fie ca Domnul să te primească și să te salveze!
- Molly! - Ajutor! Să mă ajute cineva!
Molly!
Nu! Nu te pot lăsa să trăiești!
Nu pot lăsa întunericul să te ia!
Vin după tine!
Nu! Te iubesc. Scumpo, nu!
Nu!
S-a întors.
Mi-a spus totul!
Ce s-a întâmplat în noaptea în care m-am născut!
Ce mi se va întâmpla când voi împlini 18 ani.
Molly, pentru Dumnezeu, nu am făcut nimic. Aberează!
Știa că ceva o să se întâmple cu mine și a încercat să mă ajute!
A vrut să-i pună capăt!
Nu! Nu o să se întâmple nimic cu tine.
Nu a fost adevărat! A fost doar o nebună care s-a jucat cu mințile mamei tale.
Trebuie să faci ceva. Mâine e ziua mea.
- Nu-i poți lăsa să mă ia. - Nu o să te ia nimeni!
Nu, exact așa a început și cu mama ta,
cu aberațiile religioase, paranoismul și cu desprinderea de realitate.
E moartă din cauza mea!
Nu o să las să se mai întâmple așa ceva. Nu o să te pierd și pe tine.
Lasă-mă!
O să-ți aduc ajutor. Un doctor bun.
- Cineva care să te facă să vezi adevărul. - Știu care e adevărul!
- Trebuie să găsesc o cale să-i pun capăt. - Atunci lasă-mă să te ajut.
- Lasă-mă să te duc într-un loc sigur. - Nu te las să mă închizi!
Prin sângele lui Iisus.
Ce faci aici?
Am nevoie de ajutorul tău. Nu știam unde altundeva să mă duc.
Bineînțeles că o să te ajut. Dar trebuie să-mi spui ce s-a întâmplat.
E prea târziu pentru mine?
E prea târziu să fiu salvată?
Niciodată nu e prea târziu.
Chiar dacă cineva a ales o soartă teribilă pentru mine?
Ești responsabilă singură de salvarea ta.
- Dumnezeu te lasă să alegi singură. - Ești sigură?
Bineînțeles.
Atunci îl aleg pe El.
Aleg salvarea.
Mă bucur că ai venit la mine, Molly.
Nu o să regreți călătoria asta. Îți promit.
Nu! Nu am timp de călătorii!
Trebuie să mă ajuți acum. Nu mai am timp.
Nu mai ai timp pentru ce?
Am nevoie de protecție
până nu e prea târziu.
Te rog ajută-mă.
Vino cu mine.
Pe aici.
Pune-ți asta.
O să meargă, da?
Dacă-l accepți pe Iisus în sufletul tău, o să fii purificată.
O să fii născută din apă și Sfântul Duh și o să fii salvată.
Asta vrei, nu?
Da.
Vino cu mine.
Ai încredere în Dumnezeu, Tatăl Nostru, creatorul Cerului și Pământului,
care ne-a dat propriul fiu să moară pentru noi?
Crezi în fiul Său, Iisus Hristos care a fost sacrificat pentru păcatele noastre,
a înviat din morți și e singura cale spre salvare?
Crezi în Sfântul Duh
care ne pregătește să primim cuvântul Domnului, te căiești și crezi în Evanghelie?
Spune dacă crezi.
Da.
Vrei să fii botezată pentru a jura credință?
Da.
Închide ochii.
S-a terminat?
Ce s-a întâmplat?
Știi unde e bunica mea asistentă?
La Clayton.
Știu de mama ta, Molly, și de ce crede ea.
Doamne, iartă-mi păcatele.
O să-ți salveze sufletul!
- Ai promis să mă ajuți! - Te salvez! O să fii cu Dumnezeu!
Stai jos! Te trimit în Ceruri.
Știu ce ești!
Nu te pot lăsa să trăiești. Nu vezi? E singura cale.
Îmi pare rău.
Molly? Dumnezeule! Ești bine?
Ce s-a întâmplat? Vino încoace.
Urcă-te în mașină. O să fie bine.
Ai de gând să-mi spui ce s-a întâmplat?
Sunt multe lucruri pe care nu le știi despre mine.
Lucruri teribile.
Aș putea spune același lucru, Molly.
Nu!
Nu înțelegi!
Bine, explică-mi. Te rog, Molly. Spune-mi ce s-a întâmplat.
Bună, domnule Hartley. Molly e acasă?
Nu.
Voiam să...
- I-am luat un cadou de ziua ei. - Da, i-l dau eu.
Bine.
Molly e bine?
Da. Sunt sigur că e bine.
Ai cumva idee unde e?
Spune ceva.
Cred că ești obosită. Du-te înăuntru și trage un pui de somn.
Știam că nu o să mă crezi.
Ce vrei să spun, Molly?
Chiar te aștepți să cred că sufletul tău aparține diavolului?
Nu-ți dai seama cât de nebunește sună?
Îmi pare rău. Nu am vrut să spun asta.
Nu. Ai dreptate.
Poate chiar sunt ca mama mea.
Poate chiar înnebunesc.
Nu! Nu ai nimic.
Nu știu ce să fac.
Trebuie să plecăm de aici, departe de tatăl tău, de tot orașul ăsta nenorocit.
Și unde să mergem?
Tata ține o grămadă de bani în seif, destui încât să putem merge oriunde.
Doar noi doi.
Nu trebuie să faci asta.
Mă întorc imediat. Bine?
Sunt Amelia Emerson.
Lăsați-mă un mesaj și o să vă sun înapoi. Mulțumesc.
Doctor Emerson, sunt Molly.
S-a întâmplat ceva și am necazuri. Nu știu ce să fac.
Sunt la Joseph Young
și sunt foarte speriată.
Dacă ați putea să mă sunați înapoi...
Molly!
Joseph?
Ce faci?
Ești surprinsă?
E ziua ta, nu?
Mâine.
Aproape că e mâine.
La mulți ani, cu câteva minute mai devreme.
Haide. Nu vrei să stingi lumânarea?
Vreau să ies de aici.
Cum rămâne cu petrecerea?
Începi să mă sperii. Ce naiba e cu tine?
Joseph, hai să mergem.
Hai să mergem!
Bine.
Doctor Emerson, ați primit mesajul meu.
- Mesaj? - V-am sunat. Am lăsat un mesaj.
Nu am primit nici un mesaj.
Atunci ce faceți aici?
E ziua ta, Molly. Cum să nu fiu aici?
Mai sunt câteva minute. Cum se simte?
Ce să se simtă?
Noua ta viață.
Toți am venit aici pentru tine, Molly. Te-am privit cum ai crescut.
- Noi te-am ales. - Nu.
Nu?
Știai de la început?
M-ai mințit?
Ai promis să mă ajuți!
Chiar te ajută. Toți te ajutăm.
Ești aleasa, Molly.
Nu îți dai seama cât ești de norocoasă?
- Norocoasă? - O să ai putere ca nimeni altcineva.
Nu am ales eu asta!
Părinții tăi au făcut alegerea asta pentru tine.
Au făcut-o să-mi salveze viața. Nu a fost o alegere.
Ba da.
Slăbiciunea umană are consecințele ei. Întotdeauna a fost așa.
Tată!
Îmi pare rău, Molly!
Nu am...
Nu am vrut să se întâmple asta.
Sunt aici să-ți fac o ofertă.
N-am crezut.
Ți-am dat exact ce ai vrut.
Atunci ia-mă pe mine! A fost greșeala mea. Ia-mă pe mine!
Doamne, iartă-mă. Am păcătuit.
- Mă lepăd de Satana și de toate... - Ce-ți poate da Dumnezeu?
Noi ți-am dat totul. Chiar și viața.
Te așteaptă o mare putere.
- Nu o vreau! - O s-o vrei.
Dumnezeu întotdeauna ne lasă să alegem.
Asta crezi? Dumnezeu te lasă să alegi?
Părinții tăi ți-au scris soarta. I-au întors spatele lui Dumnezeu.
Au făcut un pact.
Poate dacă îți omori tatăl
pactul se va rupe.
Ce?
Bineînțeles că eu pot să-ți ofer alegerea asta, dar poate că și Dumnezeu o face.
Nu!
Haide. Fă-o.
Hai.
Scumpo, te iubesc.
- E singura cale. - Fă-o.
Te rog, fă-o.
Îmi pare rău.
Te iubesc.
Întotdeauna te-am iubit.
Nu!
Întotdeauna ai fost a noastră.
Bine ai venit.
Te-am așteptat.
Pacienta a recunoscut crima și a fost adusă acum o săptămână.
Au fost mai multe tentative de suicid,
cât și tulburări paranoice și religioase.
Știu că par multe.
L-am ținut sub observație o săptămână.
Până acum nu a prezentat nici o schimbare.
- Dacă interacționează cu tine poate își mai revine. - Nu.
Poftim?
Nu pot. Trebuie să-mi văd de viață.
Nu renunța la el. E tatăl tău.
Nu mai e.
Domnișoară Hartley, vrei să îmi spui ceva?
Așa a fost scris să fie.
Știu că o să aveți grijă de el.
Ca o notă personală,
țin să mulțumesc întregului liceu Huntington pentru că m-au primit cu brațele deschise,
dar și pentru că mi-a acordat meritul valedictorian.
Chiar cred că pe fiecare dintre noi îl așteaptă un destin special
și suntem datori întregii lumi să împlinim acest destin.
Noi suntem generația care va schimba lumea așa cum nu a făcut-o nimeni înaintea noastră.
Puteți să vă bazați pe asta.
Mult noroc tuturor!
Mergem?
- Felicitări, Molly. - Mulțumesc.
Ne vedem curând.
Traducerea și adaptarea : BRiLi @ www.titrări.ro